Detta har hänt...
Kära Alex. Jag kommer alltid älska dig.
Jag är innerligen ledsen. Kram, Norma.
Pearly Shell
From The ocean
Shining in The sun
Covering The shore
When I see them
My heart Tells me...
Kom igen, Norma. Kom igen.
Kom igen, älskling.
Kom igen. Kom igen.
The Little pearly Shells
Mamma?
BATES MOTEL LEDIGA RUM
Skynda.
WHITE PINE BAY AMBULANSSJUKVÅRD
Vad snabb du är!
Jag gillar inte när du springer iväg.
Det är bara en lek. Jag skulle aldrig lämna dig.
Det vet du, va?
Lovar du, mamma? Att aldrig lämna mig?
Det lovar jag, Norman.
Jag lovar.
Var befann du dig när det hände?
Jag var i huset jag bodde i innan vi gifte oss.
Hur länge var du gift med Norma Bates?
Två veckor.
Jag beklagar.
Har du sett det här?
Visste du att hon tänkte lämna dig?
Nej, det tänkte hon inte.
Det var något på gång.
Det verkar helt klart vara ett försök till utökat självmord.
Det är min mammas. Jag vill behålla den.
Det är bevis.
Brevet är bevis. Jag behåller ringen.
Om jag vore du hade jag förhört hennes son, Norman Bates.
- Han är vaken. - Tack.
St. Sebastian-sjukhuset
Du får åka hem.
- Tack. - Vill du att vi ringer någon?
Varför då?
Någon anhörig som kan hämta dig.
Du har förlorat din mor. Förstår du det?
Kolmonoxidförgiftning kan påverka minnet.
Jag är hemskt ledsen, Norman. Det måste vara väldigt svårt för dig.
Sorg är en komplicerad process.
De här hjälper dig igenom det.
Ett sjukvårdsbiträde kommer strax med dina tillhörigheter.
Norman Bates skrivs ut.
Jag tar hand om honom.
Nej, jag vill inte att du kör hem mig.
Det är ingen fara. Låt oss bara åka hem.
Om du tror att jag ställer upp på dina charader har du fel.
Min mamma vore rörd över hur du behandlar hennes son
som hon älskade mest av allt på jorden.
Jaså? Det var inget självmord. Det vet vi bägge två.
Jag försökte varna dig.
Jag försökte varna er båda att det inte skulle gå vägen.
Du pressade henne för hårt. Du gjorde henne illa.
Om hon är borta är det ditt fel.
- Det är inte sant. - Jo, det är sant.
Jag vill inte ha dig i min närhet.
Jag vill inte att du är i huset, i hennes närhet,
på begravningsbyrån eller på begravningen. Jag vill aldrig se dig igen.
Visst. Utelämna mig bara.
Jag bryr mig inte. Hon är död. Vad spelar det för roll?
Vad tänker du göra? Döda mig i korridoren?
Jag ska bevisa att du är skyldig, din skithög.
Mamma?
Jag ska vara tålmodig, mamma.
Sheriffen?
Jag vill se Norma Bates.
Jag beklagar din förlust.
Var är hon? I vilket fack ligger hon?
Det är nog ingen bra idé att du är här.
Det är nog ingen bra idé.
Jag är hennes man! Var fan är hon?
Jag älskar dig.
Det kommer jag alltid att göra, vare sig du är här eller inte.
Vad ska jag göra, mamma?
Mamma.
Hallå?
Hej. Är Alex Romero där?
Han bor inte här längre.
Är det här Norma Bates bor?
Ja, men hon är inte här.
Det här är hennes son, Norman. Vem talar jag med?
Justin Willcock från begravningsbyrån Willcock & Son.
Jag beklagar din mammas död, Norman.
Ja, tack.
Kroppen transporteras hit från bårhuset senare idag.
Har du tid att träffas och diskutera begravningen?
Visst. Varför inte? Jag kan komma förbi idag på förmiddagen.
Det blir perfekt, Norman.
Ta även med de kläder du vill att hon ska bära.
Hallå? Är du där, Norman?
Jag är kvar. Jag tar med dem.
Kommer sheriffen, din styvfar, att följa med?
Nej, det kommer han inte.
De var bara gifta i två veckor. Jag planerar begravningen själv, okej?
- Ja, visst. - Tack,
Hej då.
Ursäkta.
Jag tappade den.
Den var trasig. Jag skulle slänga den i containern.
Är du Norman Bates?
Ja, det är jag.
Jag är kriminalpolis Chambers från Oregon-polisen.
Jag skulle vilja prata med dig.
Självklart.
Hon höll på att somna och jag gick in, som jag ofta gör, för att säga god natt.
Jag satte mig bredvid henne på sängen
och somnade jag också.
Det nästa jag minns är att jag är i ambulansen.
Minns du vilket humör hon var på den kvällen?
Hon var upprörd.
Hon tänkte lämna Alex Romero.
Vad hade hänt?
Jag vet ärligt talat inte mycket om deras förhållande.
Jag...
Jag har varit inlagd på Pineview-institutet.
De gifte sig när jag var där.
De hade väl ett förhållande innan dess?
Nej.
Jag älskade min mamma mest av allt i världen,
men hennes smak för män var inte den bästa.
De män hon har umgåtts med har visat sig vara av värsta sorten,
manipulativa och våldsamma.
Jag vet inte exakt hur situationen var med Alex Romero
men jag litade aldrig på honom.
Hur kommer det sig?
Du har säkert hört rykten.
Hur han hanterade narkotikahandeln
och så vidare. Jag tror inte att han var en bra människa.
Jag tror att han alltid har gillat min mamma.
Han gifte sig nog med henne för att få mig inlåst på Pineview.
På så sätt skulle hon bara vara hans.
När jag skrevs ut försökte han vända henne emot mig.
Han påstod att jag var instabil och...
Han ville ha mig ur vägen. Hon visste det,
och därför lämnade hon honom.
DU, jag...
Jag måste välja ut något hon ska ha på sig.
Jag har aldrig föreställt mig att jag skulle behöva göra det här.
Tror du att den här passar?
Jag vet att du inte känner henne, men hon har väldigt vackra blå ögon.
De lyser verkligen.
Den är underbar.
Då så, Norman. Tack för samtalet.
Jag hittar ut själv.
Min pappa tar emot dig nu, Norman.
Din pappa?
Jag är sonen på Willcock & Son.
Det är ett familjeföretag.
Följ med.
- Ska jag ta med klänningen? - Självklart.
Kyrkan är väldigt vacker. Den faller nog henne i smaken.
Vem då?
Min mamma.
Den hade fallit henne i smaken.
Jag tror att man aldrig riktigt förlorar de man älskar.
Inte jag heller.
Hon kommer att se den.
Så kan det vara.
Vill du ha en öppen kista under begravningen?
Vill du att kroppen balsameras?
Det har jag inte tänkt på.
Vet du vad balsamering innebär?
Jag sysslar med uppstoppning.
Så, ja...
Man byter ut kroppsvätskorna mot kemiska föreningar.
Jag vet vad det innebär, men...
Nej, det är inget jag vill göra mot henne.
Det vore att ta i.
Förbereder ni kroppen på plats?
Ja, min dotter Sabel ordnar det.
Hon har bytt karriär och jobbar nu med oss.
Jag måste ändra skylten till Willcock & Family.
Vad trevligt.
Hon är den duktigaste jag har samarbetat med.
Hon kommer att göra din mamma vacker.
Har jag möjlighet att se min mamma, Justin?
Tja, Norman...
Vi tillåter i vanliga fall inte allmänheten det.
Det kan röra upp känslor.
Jag förstår. Men jag kommer inte att bli upprörd.
Det lovar jag.
Jag skulle bara vilja se henne.
Norman skulle vilja se sin mamma.
Han borde inte vara här inne.
Sabel.
Visst.
Mamma.
Jag önskar att du hade berättat din plan.
Det kom precis in en kund. Jag får ringa tillbaka.
Okej. Hej då.
Hej.
Hur står det till? Kan jag stå till tjänst?
Har du reparerat en ugn åt Norma Bates?
Ja, det stämmer.
Polisen sökte upp mig igår. Jag har hört. Det är fruktansvärt.
Hon var min fru.
Jag beklagar din förlust.
Visst.
Förklarade du för henne att den gamla ugnen var farlig?
Det gjorde jag faktiskt. Jag berättade att den kan orsaka dödsfall.
Var hennes son i rummet när du sa det?
Tja, jag...
Jag minns inte.
Jag tror att bara hon...
Ta det lugnt.
Du!
Jag vill att du kommer ihåg. Du kan väl anstränga dig?
Han kom in efter att jag hade sagt det. Hon presenterade mig för honom.
Kan han ha hört det?
Han kom in precis i slutet.
Kan han ha hört det?
Möjligtvis.
Jag gjorde allt jag kunde.
Jag varnade henne. Jag märkte den.
Det är inte mitt fel!
Juno?
Juno.
Så ja. Oroa dig inte.
Hon är strax tillbaka. Jag känner det.
Hon vill att vi är starka och tålmodiga.
Hon vill att världen ska tro att hon är död
så att den inte kan skada henne.
Hon återvänder till oss. Det vet jag.
Tills dess har vi varann, inte sant?
Kom nu. Jag vet att du är hungrig.
- Hallå? - Hej, Norman.
Dylan?
Ja.
Mamma sa att du hade lämnat oss.
Tja, jag...
Jag har lämnat henne.
I alla fall för tillfället.
Jag...
Jag klarar det inte längre.
Jag tvivlar på att hon skulle försöka försonas med mig.
Kanske inte på ett tag.
Hur som helst...
Jag vill att du ska veta att jag finns här för dig.
Okej? Och...
Jag har ett nytt nummer.
Du kan inte nå mig på det gamla.
Men vi kan fortfarande höras.
Om du behöver något är det bara att säga till.
Det uppskattar jag, Dylan.
Men jag tror att det
är bäst om vi inte hörs längre.
Det är nog vad hon behöver för tillfället.
Vi kanske ska försöka minnas
de ögonblick då vi alla hade det bra.
Jag är ledsen.
Jag kommer att sakna dig, Dylan, men hej då.
Jag är bekymrad över att gästerna inte har kommit.
- Det kommer inga. - Inga gäster? Bara du?
Ja.
Ska vi sätta igång?
Min mamma var den underbaraste människan som någonsin har levat.
Det finns inga ord för hennes skönhet.
Hon strålade.
Hon var drottninglik men ändå som en flicka.
Hon bar på en oskuldsfullhet som belyste allt hon gjorde.
Allt hon rörde vid, varje ord hon sa.
Hon var som ett mirakel.
Och jag saknar henne.
Jag saknar henne hemskt mycket.
Jag kan inte fatta att hon har lämnat mig. Det skulle hon inte göra.
Jag vet att det sägs att Gud har en plan och att vi måste...
Att vi måste ty oss till den. Vi måste tro på planen.
Det hade varit trevligt att få veta vad fan den planen är.
Ingen tyckte väl att det var viktigt att berätta det.
Det är visst upp till mig att ta reda på fanskapet själv!
- Är du okej, Norman? - Ja, jag mår bra.
Ja, men vi måste lita på Gud.
Vi måste lita på Hans plan.
Som barn måste vi i blindo...
Ursäkta mig.
Du måste gå härifrån.
Jag har något till dig.
Sluta!
Sluta! Vi är i kyrkan!
Det är nog bäst om du går. Jag vill helst inte ringa polisen.
Jag är polisen, dumhuvud.
Du borde inte vara här. Du har obligatoriskt ledigt av familjeskäl.
Det skiter jag i.
Du är anhållen.
Vad tusan? Ni har inget på mig.
Du är anhållen för mened.
- Av vilket slag? - Du har ljugit för en agent.
Jag har inte ljugit. Det är skitsnack.
Du sa till agent Howard Collins
att du inte känner Rebecca Hamilton personligen.
Vi har bevis på motsatsen. Du är anhållen.
Vi tar varje chans att anhålla dig.
Jag orkar inte mer, mamma.
Om du är arg och vill bestraffa mig så vinner du.
Du vinner. Jag är ledsen. Kan du inte snälla komma tillbaka nu?
Du kan inte bara lämna mig.
Du kan inte lämna mig i den här avgrunden där jag inte kan hitta dig!
Mamma.
Jag menade inte att lämna dig här.
Jag visste inte vad jag skulle göra.
Kom nu, mamma. Nu åker vi hem.
Vi är hemma nu, mamma.
Vi lyckades.
Titta. Där är Juno.
Mamma.
Du kan vakna nu.
Det är över.
Öppna Ögonen.
Öppna ögonen, mamma.
Det är jag. Du är hemma nu. Du är i säkerhet.
Ingen ska få skada dig. Öppna bara ögonen.
Okej, här mamma.
Är du redo?
Se på mig, mamma.
Se på mig.
Se på mig, mamma.
Jag är här, mamma. Se på mig.
Mamma, se på mig.
Hallå?
- Kan jag hjälpa dig? - Ursäkta, jag...
Dörren var öppen. Jag menade inte att bara stiga på.
Jag har hört nyheten om din mamma.
Hon var en underbar kvinna.
För underbar för den här världen.
Det blir dystrare utan henne. Jag är hemskt ledsen.
Tja, jag...
Tack, men tillfället är illa valt.
Jag förstår. Jag ville bara bidra med något.
Kycklingenchiladas.
Jag har lagat det.
Tack för att du kom förbi.
Det var väldigt snällt av dig.
- Väldigt - Jag hörde att begravningen...
Den var idag, inte sant?
- Eller hur? - Det stämmer.
Döden.
Det är svårt, inte sant?
Våra hjärnor har svårt att acceptera det.
Man ser en person varje dag.
Och sedan...
Är personen borta.
Man gör det man måste göra.
Men man förstår att personen är död.
Eller hur?
Jag kommer och ser till dig om några dagar, ifall det går bra.
Det är det minsta jag kan göra.
Hoppas maten smakar.
Mamma.
Mamma!
Hej, hjärtat.
Du är här.
Du återvände. Jag trodde att du hade övergett mig.
Det skulle jag aldrig göra. Det vet du.
Mamma.
Vi är hemma. Vi är äntligen tillsammans.
Ja, hjärtat. För alltid.
Swedish